Title: Lekcija 5: digitalno pripovedovanje zgodb
Course: Komunikacija v učnem procesu – od konceptualizacije do formalizacije / P1 > Section: Izzivi avdio-vizualne komunikacije

Uvod v digitalno pripovedovanje zgodb

Digitalno pripovedovanje zgodb je način ustvarjanja zgodb z uporabo digitalnih orodij, kot so videoposnetki, fotografije in zvok. Pripovedovanje lahko izhaja iz osebnih izkušenj, različnih dogodkov ali pa gre za podajanje informacij.

Tudi pri teh zgodbah sta pomembna elementa čustvena vsebina in struktura zgodbe. Avtor poudarja pomen lastnega glasu in pristnih čustev pri ustvarjanju digitalnih zgodb. Tovrstne zgodbe so bolj zanimive za gledalce in odražajo resničnost na bolj pristen način.

Digitalno pripovedovanje zgodb - zanimivo branje

Digitalno pripovedovanje ni le tehnični proces, ampak močno orodje za izražanje, povezovanje in širjenje idej ...

📌 Moč pristnega glasu – Raziskave kažejo, da digitalne zgodbe z avtorjevim glasom in osebnim tonom bolj pritegnejo občinstvo in povečajo čustveno povezanost.

📌 Multimedijska moč – Združevanje videa, slike in zvoka aktivira več čutov hkrati, kar povečuje razumevanje in pomnjenje vsebine.

📌 Terapevtski učinek – Digitalno pripovedovanje se uporablja v psihoterapiji in izobraževanju, saj ljudem omogoča izražanje čustev ter refleksijo lastnih izkušenj.

📌 Umetna inteligenca v pripovedovanju – Napredna orodja, kot so UI generatorji glasov in interaktivni scenariji, omogočajo še bolj prilagojene in vključujoče digitalne zgodbe.

📌 Dostopnost in vključevanje – Digitalne zgodbe z avdio opisi, podnapisi in znakovnim jezikom omogočajo večjo dostopnost za osebe s posebnimi potrebami.

Prednosti digitalnega zgodbarjenja

Digitalno ustvarjene zgodbe je mogoče ustvariti s cenovno dostopno programsko opremo. Tovrstne zgodbe so bolj zanimive za gledalce in odražajo resničnost na bolj pristen način.  Njihova dobra stran je tudi, da se preko spleta delijo s širšim občinstvom. (González-Tennant, 2024)

Prednosti zgodbarjenja v primerjavi s tradicionalnimi načini poučevanja:

- Uporaba raznolikih zgodb
- Čustvena vsebina
- Dostopnost in fleksibilnost
- Uporaba v raziskovanju in izobraževanju

Digitalno zgodbarjenje v Sloveniji - zanimive povezave

Nekaj slovenskih primerov digitalnega pripovedovanja zgodb na izobraževalnem področju:

1. Univerza v Ljubljani – Digitalno pripovedovanje zgodb

Univerza v Ljubljani ponuja program, kjer študenti ustvarjajo večpredstavna gradiva z uporabo besedila, slik, zvoka, videa, animacij in interaktivnih vsebin. Ta pristop spodbuja študente k izražanju lastnih stališč ter razvijanju kritičnega mišljenja.

2. Projekt DigiStorID

Ta projekt je namenjen izboljšanju spretnosti in opolnomočenju oseb z motnjami v duševnem razvoju skozi digitalno pripovedovanje zgodb. Udeleženci ustvarjajo lastne digitalne zgodbe, kar povečuje njihovo socialno vključenost in ozaveščenost širše družbe o njihovih izkušnjah.

3. Storyland – Priročnik za digitalno pripovedovanje zgodb

Projekt Storyland ponuja priročnik, ki pomaga posameznikom pri učenju učinkovite komunikacije skozi digitalne zgodbe. Namenjen je tako izobraževalcem kot tudi širši javnosti, ki želi izboljšati svoje veščine na tem področju.

4. Maker's Red Box – Superjunaki: Digitalno pripovedovanje zgodb

Ta program spodbuja udeležence k ustvarjanju lastnih superjunakov za izražanje čustev in izkušenj. S kombinacijo metod pripovedovanja zgodb in tehnologij ustvarjalcev udeleženci razvijajo kreativnost ter digitalne kompetence.

Koraki ustvarjanja digitalnih zgodb

Gonzales-Tennant predlaga, da pri ustvarjanju digitalnih zgodb upoštevamo devet korakov:

1.    Izbira teme: Izbrati je treba privlačno temo, ki se povezuje z izobraževalno vsebino in je avtorju blizu. Pri tem se lahko izhaja iz svojih izkušenj, znanja in interesov. Seveda je pri izbiri teme potrebno razmišljati tudi o ciljni publiki.

2.      Naslov: izbrati je potrebno pomenljiv, jedrnat in privlačen naslov. Naslov se lahko določi tudi, ko je zgodba že končana.

3.      Raziskovanje: potrebno je zbrati čim več informacij o temi, vključno z osebnimi izkušnjami, intervjuji, zgodovinskimi viri in slikovnim gradivom. Seveda se lahko izbere tudi vizualna gradiva – fotografije, videoposnetke.

4.      Scenarij: pripravljen scenarij služi kot osnova za zgodbo. Vsebuje naj ključne elemente zgodbe, kot so liki, dogodki in dialog.

5.      Snemanje: Če je potrebno, se posname video in zvok, ki bodo uporabljeni v zgodbi. V ustreznem programu se lahko naredi tudi animacijo. Za snemanje se lahko uporabi tudi telefon ali kamero na računalniku.

6.      Montaža: Avtor naj zmontira video in zvočne posnetke v skladu s scenarijem. Za montažo se lahko uporabi različno programsko opremo, ki je že naložena na računalniku, telefonu.

7.     Glasba in zvočni efekti:  Avtor naj doda glasbo in zvočne efekte, da bo zgodba bolj privlačna. Pri uporabi glasbe je potrebno upoštevati avtorsko pravo.

8.      Predstavitev: najbolj enostavno je, če se naloži zgodbe na portal (npr. Arnes, Youtube) nato pa se ga vdela v učno gradivo.

9.      Refleksija: Avtor naj razmisli o odzivih na zgodbo in o tem, kaj se je naučil iz procesa ustvarjanja. (González-Tennant, 2024)

Dodatni viri:

StoryCenter: https://www.storycenter.org/

Digital Storytelling: http://digitalstorytelling.coe.uh.edu/

Priporočljivo je uporabljati različne tehnike pripovedovanja, kot so npr. intervjuji, animacije, fotografije in naracija. Predvsem je zaželena kreativnost in eksperimentiranje z različnimi pristopi.