Title: Lekcija 4: zgodbarjenje
Course: Komunikacija v učnem procesu – od konceptualizacije do formalizacije / P1 > Section: Izzivi avdio-vizualne komunikacije

Kaj je pripovedovanje zgodb?

Pripovedovanje zgodb je posebna veščina, uporabna v izobraževanju, ki spodbuja učeče k učenju in prispeva k boljšemu razumevanju učne snovi. Zgodbe učečim  pomagajo, da se čustveno povežejo s snovjo, si lažje zapomnijo informacije in razvijajo kritično razmišljanje.

Zgodbe lahko učitelji/mentorji uporabimo za uvod v novo temo, za ponazoritev konceptov, za spodbujanje razprave, razvoj empatije, ustvarjanje bolj privlačnega in interaktivnega učnega okolja …

Namesto pasivnega poslušanja učne snovi, zgodbe spodbudijo pri učečih radovednost in čustveno angažiranost. Kadar so vpletena čustva, je zapomnenje veliko večje.

A zgodba je šele začetek, ki se usmeri v razpravo.

Učeči postanejo aktivni udeleženci, ki razpravljajo o dilemah, povezujejo zgodbo z lastnimi izkušnjami in si razvijajo kritično razmišljanje. Zato je izredno pomembna izbira zgodbe, ki bo prilagojena starosti in razumevanju učečega in seveda v skladu z učno snovjo.

Pri pripovedovanju je dobro uporabljati različne tehnike, ki pritegnejo pozornost in spodbujajo k aktivnemu poslušanju. Seveda pri zgodbarjenju ni mišljeno samo uporaba zgodb in pravljic, pač pa jo lahko za lastne potrebe sami ustvarimo.

Koraki pri zgodbarjenju

Pri zgodbarjenju je treba ustvariti  skladen tok pripovedi in poudariti ključne trenutke v zgodbi.

Koraki pri zgodbarjenju:

- Določitev teme in ključnih sporočil.
- Uvod v zgodbo, s katerim napovemo temo.
- Jedro zgodbe, v katerem je treba predstavimo glavna dejstva, like in kraje.
- Vrhunec zgodbe, ki je najpomembnejši in najbolj čustven trenutek.
- Zaključek zgodbe, ki pušča prostor za razmislek.

Moč pripovedovanja zgodb

Pripovedovanje zgodb je zelo močno orodje, ki poslušalce lahko očara, navdihuje in preoblikuje.

Temelji na ključnih konceptih, kot so liki, okolje, zaplet, konflikt in razplet.

Zgodbe obogatimo z vizualnimi pripomočki, slikami, grafi in videoposnetki.

Uporaba anekdot in primerov iz resničnega življenja pomaga lažje razumeti gradivo in izboljša zapomnitev.

Pomen uporabe zgodb

Woodhouse v članku Storytelling in University Education: Emotion, Teachable Moments, and the Value of Life (Woodhouse, 2011) poudarja pomen uporabe zgodb v celotnem izobraževalnem procesu, ki učečim pomagajo bolje razumeti učno snov in se  povezati s predmetom.

Zgodbe so pomembne, ker se učeči z njimi čustveno povežejo in ker poudarjajo pomen uravnotežnih odnosov z okoljem, drugimi živimi bitji. Poleg boljšega razumevanja, spodbujajo domišljijo, estetski čut in razvijajo kritično vrednotenje. Z njimi lahko tudi izpostavimo pomen marginaliziranih skupin. V članku avtor primerja zgodbarjenje z raziskovalno metodologijo, ki omogoča raziskovalcem razumevanje izkušenj udeležencev.

Pripovedovanje zgodb v procesu učenja pomembno vplivajo na učno izkušnjo tako učiteljev kot učečih se ter okrepijo vrednote, povezane z življenjem.

Digitalno pripovedovanje zgodb je relativno nova praksa, ki pedagogom omogoča, da izkoristijo potencial digitalnih tehnologij za izboljšanje poučevanja in učenja. (Woodhouse, 2011)

Avtor razpravlja o pomenu angažirane pedagogike v antropološkem izobraževanju.

Angažirana pedagogika spodbuja aktivno udeležbo študentov in kritično razmišljanje ter pomaga ustvariti bolj demokratično učilnico.

- Cilji angažirane pedagogike: spodbujanje zanimanja študentov, razvijanje kritičnega mišljenja, ustvarjanje povezav med učiteljem in študenti.
- Ovire pri uresničevanju angažirane pedagogike: tradicionalna struktura izobraževanja, hierarhično razmerje med učiteljem in študenti, velikosti razredov.
- Digitalno pripovedovanje zgodb kot orodje angažirane pedagogike: omogoča študentom raziskovanje tem na osebni in ustvarjalni način ter spodbuja medijsko pismenost.
- Pomen čustvene komponente pri angažirani pedagogiki: priznavanje in obravnava čustev študentov ter lastnih čustev kot učitelja.
- Tveganja angažirane pedagogike: soočanje s predsodki in nejevoljo nekaterih kolegov.

Avtor trdi, da je digitalno pripovedovanje zgodb učinkovita metoda poučevanja, ki omogoča doseganje ciljev angažirane pedagogike v antropološkem izobraževanju. (González-Tennant, 2024)